Isä! Såmal tuli!
Isä!
Mene kotiin. Minä hoidan tämän.
Såmal tuli.
Esmar. Mukava nähdä.
Onko jokin hullusti?
Etkö ole iloinen kauniin vaimosi vieraanvaraisuudesta?
Sinulla on viisas vaimo.
Siksi hän valitsi minut.
Hän kaiketi kuvitteli saavansa arvokkaan elämän.
Saat kyllä rahasi tänä vuonna.
Aivan kuten viime vuonna ja kaikkina aiempina vuosina.
Mutta siihen on viikko. Miksi tulit nyt?
Tarvitsen maata. Vuokrasopimuksesi menee umpeen muutaman kuukauden päästä.
Maksan sinulle kerralla sen, minkä tienaat kolmessa vuodessa.
Voit ostaa Johannalle jotain kaunista.
Talomme ja tilamme ei ole myytävänä.
Lain mukaan voin vuokrata maata vielä 39 vuotta -
- kunhan poikani on syntynyt.
- Poika? Uskotko yhä siihen? - Tämä lapsi on poika.
Johanna, onko lapsi poika?
- Onko lapsi poika, Johanna? - On.
Siinäs näet. Sitten tila siirtyy pojalleni.
Ja hänen pojalleen. Ja tämän pojalle ja tämän pojalle...
...ja tämän pojalle ja tämän pojalle ja tämän pojalle ja tämän pojalle...
Hän sai ansionsa mukaan. Sinä ja minä, Johanna. Sinä ja minä.
Esmar, älä ole noin ylimielinen.
- Jumala rankaisee omahyväisiä. - Nyt hän vain kunnioittaa meitä.
- Varo lasta. - Ajattelen poikaa koko ajan.
- Aivan koko ajan. - Esmar, Esmar, Esmar.
Mitä oikein odotat? Hae Anna.
- Äkkiä nyt, Anna. - Juu juu.
Vauhtia, Anna.
Minä autan.
Pidä kiinni.
Hyvä. Juuri noin.
- Hengitä syvään. - En hanki ikinä lapsia.
- Minä vain... - Kaikki sujui hyvin.
Tyttö on yhtä kaunis kuin äitinsä.
Minä luulin... Se tuntui pojalta. Olen pahoillani.
Miten saatoit tehdä minulle näin?
- Pystyn samaan kuin poikakin. - Tiedän sen.
Saa nähdä, saammeko tavaraa kaupaksi. Mitä luulet?
- Löydämmekö hyvän paikan? - Joo.
- Tässä? - Joo.
Esmar! Vigdis!
Ole kiltti. Minä en oikein pysty.
Tiedän.
- Miten Johanna voi? Vauvahan syntyy pian. - Syntyi jo.
Onpa ihana tyttö. Hän tekee sinut ylpeäksi.
Miksi en voi saada poikaa?
Niin voi käydä.
Tai sitten Esmar ei pysty antamaan sinulle poikaa.
- Mitä tarkoitat? - Jotkut eivät vain sovi yhteen.
Minulla on kuuluisan pariisilaisen lääkärin kirjoittama kirja.
Ajallaan, kuten sovittu.
Jos epäilet minua, voit laskea rahat.
Miksi olet niin perkuleen itsepäinen? Tiedän, että sait tytön.
Tyydy kohtaloosi. Tarjoukseni on voimassa vielä tänään.
Ei enää huomenna. Kippis.
Me saamme pojan ennen vuoden loppua.
Teet vain Johannan onnettomaksi.
Helvetti.
Hyvä Jumala, auta meitä.
Isä. Harmittaako sinua, että taas tuli tyttö?
Ei. Olen iloinen sinusta ja sisaristasi.
Pystyn kaikkeen samaan kuin poikakin.
Tiedän sen, mutta se ei auta Såmalia ja lakia vastaan.
Kävin tänään Livian luona.
Hän näytti ulkomaalaisen kirjan, jossa sanotaan, että luonto on sellainen.
Kaikki naiset ja miehet eivät vain sovi yhteen.
Jotkut eivät saa lapsia.
Toiset saavat vain tyttäriä tai poikia.
Vähän sama kuin lampaillakin.
Lukiko siinä, kenen syytä se on?
Se vaihtelee. On vaikea tietää.
Sanoiko Livia, mitä voisimme tehdä?
Mikset vastaa?
Vaihtoehtoja on vain kaksi. Toinen on, että etsit toisen vaimon.
Ei, Johanna. Sinä olet minun vaimoni, ja sillä selvä.
Entä se toinen?
Sinun on parasta puhua siitä Livian kanssa.
Hyvää yötä.
- Menen tänään yksin. - Miksi?
Teen aikuisten juttuja.
- Saat auttaa minua leipomaan. - Haluan mennä isän kanssa.
Ei tänään. Tule.
Esmar! Esmar.
Nukutko sinä? Missä tyttäresi on?
Hän auttaa Johannaa.
Ranskalaisia on vaikea voittaa.
Siitä halusinkin puhua. Veneestämme uupuu yksi mies.
Lopettamispäätökseni pitää.
- Sinun avullasi voisimme voittaa. - Olen liian vanha.
Olet mies parhaassa iässä. Olet vahva kuin härkä.
- Onko kuulossasi vikaa? - No anteeksi.
Esmar.
En tarvitse sinulta tänään mitään. Illalla tarjotaan kalaa.
- Johanna kertoi jostain kirjasta. - Aivan.
Voimmeko jutella?
- Toki. Tule käymään, kun pääset täältä. - Selvä.
Hän kysyi, olisiko valkoisempaa taljaa.
Hetkinen vain. Hän tarkistaa.
Rakas Livia-rouva, se ilahduttaa minua.
Tuo on juuri hyvä.
Tällaista taikinan pitää olla. Kokeile.
Sinun pitää oppia, jos haluat naimisiin.
En mene ikinä naimisiin. Haluan olla isän kanssa.
Auta siskoasi keräämään levää.
Kerron isällesi, miten käyttäydyt. Menehän nyt.
Sinua on kiva katsella, Johanna.
Olemme jo maksaneet. Esmar tulee milloin hyvänsä.
Onko tämä saaren kauneimman naisen arvoista elämää?
Olemme valinneet tämän elämän.
Miehesi kuulemma etsii naista, joka voi antaa hänelle pojan.
Ei pidä paikkaansa.
Hienoa, että olet uskollinen miehellesi.
- Hän ei kuitenkaan ole uskollinen sinulle. - Tiedän, että on.
En halua, että Johannani jää jonain päivänä yksin.
En ole sinun Johannasi. Siitä on kymmenen vuotta.
Päästä Esmar vapaaksi, jotta hän saa ansaitsemansa ja tarvitsemansa pojan.
Ja päästä itsesi vapaaksi, jotta sinä ja minä saamme ansaitsemamme elämän.
- Hyvän elämän. - Mekö?
Ja tyttäresi. Minä huolehdin kaikista.
- Miltä se kuulostaa? - Kamalalta.
- Mikä siinä olisi niin kamalaa? - Olla sinun lähelläsi.
Olen pyytänyt anteeksi. Voin pyytää uudestaankin.
Olin liian ankara sinua kohtaan. Se meni liian pitkälle.
Ole kiltti ja lähde.
Enkö minä kelpaa sinulle?
Enkö ole arvoisesi? Mikä minussa on vikana?
Tämä sinussa on vikana.
Jonain päivänä vielä rukoilet, että saisit olla minun.
En ikinä.
Livia.
- Päivää. - Päivää.
- Onko Livia kotona? - Hän on tuolla.
Esmar! Älä mene.
- Anteeksi. - Tervetuloa.
Elämme jännittäviä aikoja.
Monet viisaat ihmiset osaavat selittää, mistä on kyse ja miksi.
Ihmisiähän tässä kaikki ollaan. Kaikki näyttävät samalta ilman vaatteita.
Maailma on suuri, mutta siellä tapahtuu samoja asioita kuin täällä.
Tämä kirja kertoo siitä. Tuossa se lukee.
Lukeeko kirjassa, miten tehdään poikia?
- Voiko olla varma? - Ei. Mikään ei ole varmaa.
Jos teette niin kuin sanoin Johannalle, toivoa on enemmän.
Miten? Mitä sanoit Johannalle?
Mitä Johanna kertoi sinulle?
Että sinulla on kirja, jossa kerrotaan, miten se onnistuu.
Mitä Johannan pitää tehdä.
Teidän pitää olla yksimielisiä, jos toinen mies...
Mitä maailmassa tapahtuukaan, onneni on Jumalan käsissä. Aamen.
Hyvää yötä.
Miksei isä ole tullut kotiin?
Hän tulee pian. Hän on täällä, kun heräät.
- Oletteko vihaisia toisillenne? - Emme. Miksi niin luulet?
Ette halaile niin kuin ennen.
- Emmekö? - Ette.
- Sitten meidän pitää ruveta halailemaan. - Niin pitää.
Hyvää yötä.
- Miten jakselet? - Hyvin.
Esmar.
- Tule. - Alma, ei.
Ei.
Sinun on aika mennä kotiin.
Minä määrään.
Sinä tottelet minua.
Menet sitä tietä, mitä käsken.
Helvetin perkele.
Esmar. Esmar!
Mitä on tapahtunut?
Anteeksi, Johanna.
- Anteeksi. - Juu juu.
Anteeksi.
Noin. Menkäähän sitten.
- Onko isä pahasti kipeä? - Ei, hän on vain väsynyt.
Hän on vissiin tosi väsynyt.
Itsepä sait tuon olon aikaan.
Miksi luulet minun ryypänneen? Mikset voinut kertoa sitä itse?
Se oli Livian ehdotus, ei minun.
Hän haluaa auttaa meitä, mutta meidän pitää päättää yhdessä.
Jos vain toinen suostuu, unohdamme koko jutun.
- Haluatko sinä? - En.
Mutta onko meillä vaihtoehtoja? Tämä on viimeinen mahdollisuutemme.
- Emmehän me voi tietää lopputulosta. - Kyllä, jos teemme niin kuin yleensä.
Miten voimme katsoa sitä miestä silmiin?
Se ei voi olla kukaan täältä.
Eikä kuka tahansa.
Miehen pitää olla vahva ja komea.
- Kuten minä? - Juuri niin.
- Se ei ole helppoa. - Ei niin.
- Mutta järkevää. - Mutta järkevää.
- Oletteko te taas iloisia? - Olemme.
Voisitteko sitten halata toisianne?
Etsikää hyvät paikat.
Ei kiitos. En oikein kestä tätä ainetta.
- Se pitää paikkansa. - Ei sitä ole pakko kiskoa kaksin käsin.
Sherry tekee hyvää tällaisena päivänä. Se avaa aistejanne.
Kippis hyvän miehen löytämiselle.
Onko teillä mielessä joku tietynlainen?
- Hänen pitäisi muistuttaa minua. - Eikä hän saa olla täältä.
Monet tulevat kaukaa eivätkä palaa ehkä koskaan.
Valitkaa vapaasti, niin minä hoidan puhumisen.
- Livia! Rakas Livia. - Kiitos, Armand.
- Lykkyä tykö. - Kiitos.
- Mikä sinua naurattaa? - Naurattaa?
- Niin, teet näin... - Ei. Tässä on vain huono istua.
Alusta on kova. Minullahan ei ole lampaantaljaa.
Rakkaat färsaarelaiset. Tanska suhtautuu Färsaariin ylpeän isä tavoin.
Färsaarelaiset ovat vahvoja ja ahkeria.
He seisovat vahvoilla jaloillaan sekä maissa että vesillä.
Maailmalla kuitenkin kuohuu.
Miten näiden kauniiden, vihreiden saarien käy tulevaisuudessa?
Teillä ei ole huolen häivää. Te soudatte tämän päivän kamppailussa -
- aivan kuten soudatte joka päivä. Jokainen vene tarvitsee perämiehen.
Jonkun, joka pitää kurssin kohti määränpäätä.
Yhteisessä, suuressa veneessä Tanska on luotettava perämies.
Tanska ei petä teitä ikinä.
Tämän lupauksen myötä käynnistän päivän soutukilpailun.
Paras vene voittakoon. Hurraa, hurraa, hurraa, hurraa!
Oletteko nähneet ketään sopivaa?
Olemme.
- Tuo tuolla. - Kuka heistä?
Tuo. Hän on hyvä mies.
- Kuka? - Sinun kapteenisi.
Armand?
Sanoit, että voimme valita vapaasti. Teimme niin.
Niin, mutta...
Jos hän kelpaa sinulle, hän kelpaa Johannallekin. Eikö niin, Johanna?
Kyllä, hän kelpaa.
Milloin olitte ajatelleet sen tapahtuvan?
Olemme täällä nyt. Mitä jos hoidetaan asia alta pois?
- Olen samaa mieltä kanssasi. - Minun pitää kysyä ensin Armandilta.
- Hän ei ehkä halua. - Aivan.
Sinähän lupasit hoitaa puhumisen.
Ehkä voimme odotella sinun luonasi.
Alma voi varmaan vahtia lapsia.
Oletko tosissasi?
Haluatko sitä todella?
En. Ja kyllä. Lupasin, että yritän auttaa heitä.
Esmar pelasti aikoinaan minun henkeni.
Tämä saattaisi pelastaa hänet.
Ei ole varmaa, että lapsi on poika, vaikka minä...
He tietävät sen, mutta tämä on heidän viimeinen mahdollisuutensa.
Teen sen, mutta vain siksi, että rakastan sinua.
Koko sydämestäni.
Pidä hyvää huolta kapteenistani. Hän pitää tästä.
Olet...
Olet valmis tapaamaan kapteenin.
"Tervetuloa. Tämä on minulle suuri kunnia."
"Kippis."
Livia-rouva. Esmar-herra.
Rouva.
- Ei ole pakko kiskoa kaksin käsin. - Ole hiljaa.
Livia.
Kiitos.
- Kaikki on nyt Jumalan käsissä. - Niinpä.
- Kiitos. - Kiitos itsellesi.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Johanna ja Esmar kysyivät, voisivatko he tehdä vastapalveluksen.
Jos lapsi on poika, hänelle voisi antaa nimeksi Francois.
Silloin kyllä juorut alkaisivat levitä.
Olet niin viisas, että tiedät parhaiten.
Lupaa kirjoittaa ja kertoa, miten sujuu.
Minä lupaan. Palaathan pian takaisin?
Palaan niin pian kuin mahdollista. Tiedät sen.
- Varovasti. - Juu juu.
Såmal, tervetuloa. Kiitos, että pääsit tulemaan.
Me olemme hoitaneet oman osuutemme. Hoida sinä nyt omasi.
Luovuta vuokraoikeus heidän pojalleen, 39 vuodeksi eteenpäin.
Laissa sanotaan niin.
Hyvä, että taloon on vihdoinkin saatu mies.
Hänestä tulee kunnon mies.
Johanna ja minä haluamme kiittää teitä mitä nöyrimmin.
Kiitos ylpeältä äidiltä ja ylpeältä isältä.
Ja ylpeältä Tanskalta.
Tiedän, että jotkut epäilevät hallintoamme.
Mutta Tanska on isä, johon voi luottaa. Kippis Tanskalle.
- Ja pojalle. - Mitä? Totta hitossa.
Kippis pojalle. Onneksi olkoon.
- Haluaako kapteeni vastapalveluksen? - Voitte antaa pojalle nimeksi Francois.
- Se tarkoittaa ranskalaista. - Mitä ihmiset sanoisivat moisesta nimestä?
Eräs toinen nimi muistuttaa sitä. Miten olisi Frans?
Pojasta tulee Frans. Voit kertoa kapteenillesi.
- Ilahtuuko hän? - Hurjasti.
Jään hetkeksi, mutta kuvernöörin vaunut odottavat teitä.
- Se on aivan liikaa. - Ehei, isä Tanska huolehtii omistaan.
Mitä sinä teet? Aiotko tehdä meidät kaikki onnettomiksi?
Mitä nyt?
Pojan mahaan varmaan koskee.
Sinä keinutat hänet nyt uneen.
Talo ja maat periytyvät isältä pojalle. Niin laissa sanotaan.
Meidän pitää alistua siihen. Frans pelasti meidät.
Hän ei kuitenkaan osaa mitään. Hän tarvitsee meitä oppiakseen kaiken.
Hän tarvitsee sinua.
Frans-Francois. Hän on pikku kapteeni.
Hän muistuttaa kovasti sinua.
Milloin palaat takaisin?
Tässä! Voinko lähettää tämän?
- Olkaapa hyvä. - Kiitos.
Terveisiä kuvernöörille.
Hieno poika.
Hän muistuttaa sinua mutta ei Esmaria.
Olet saanut omasi. Jätä meidät rauhaan.
Saitko kapteenilta, mitä halusit? Moni näki teidän soutavan laivalle.
Niin. Livia kutsui meidät illalliselle ystävänsä luokse.
Mitä sinä haluat? Aiotko myrkyttää elämämme juoruilla?
- Minä olisin voinut antaa sinulle pojan. - Lopeta. Minulla ja Esmarilla on poika.
Kaikki tietävät, että Såmal vihaa häviämistä. Ei hänen puheitaan uskota.
Tuntuu kuin kaikki tuijottaisivat minua ja Fransia.
Viis siitä jos meidät nähtiin.
Kaikki tietävät Armandista ja minusta, ja te olette ystäviäni.
Mitä kapteeni piti Frans-nimestä?
Hän ei ole vielä vastannut.
- Miten Esmarin kanssa menee? - Hyvin. Me...
Hän ei vieläkään tule öisin luokseni.
Hänen pitää taas hyväksyä itsensä.
Odota rauhassa. Yhtäkkiä jonain yönä... Tässä.
Saat yhden ihanista saippuoistani.
Valitse yksi. Ne pistävät yleensä vauhtia asioihin.
Mitä nyt? Haiseeko täällä savulle?
Ei. Tuoksuu hyvälle.
Tämä on erilainen tuoksu.
Tuoksuu aivan...
Tällekö?
Nyt minä tulen.
Minä olin ensimmäinen.
- Eikö meillä olekin ihanat lapset? - On.
Mitä mietit katsoessasi Fransia? Katselet häntä usein.
- Toivon, että hän olisi meidän poikamme. - Niin hän onkin.
Ei. Hän on sinun poikasi.
Sinun ja kapteenin.
- Lyötkö sinä tyttöä? - Sigrun se on aina Fransin kimpussa.
- Miksi minä saan aina syyt niskoilleni? - Kukaan ei tappele.
- Voisit pyytää anteeksi. - Minäkö?
Ylös siitä.
Johanna!
Käykää kysymässä isältä, syömmekö Livian luona.
Poikasi muistuttaa päivä päivältä enemmän isäänsä.
Jätä Frans rauhaan.
Hän on tarpeeksi vanha tajuamaan, kuka hänen oikea isänsä on.
- Mitä sinä haluat, Såmal Johanneson? - Sinut.
Minua et saa ikinä. Lakkaa puhumasta pahaa Fransista.
Käy sitten luonani kerran kuukaudessa. Esmar voi jakaa sinut minunkin kanssani.
Ei ikinä. Lakkaa panettelemasta meitä.
Jos olet viisas, tulet.
Mieti, miten pahalta Fransista tuntuisi kuulla totuus.
- Mitä Såmal halusi? - Hän on sietämätön. Hän kuolee yksin.
- Mitä Såmal halusi? - Elämmekö hänen elämäänsä vai omaamme?
Huoranpentu, huoranpentu!
- Päästäkää hänet! - Huoranpentu, huoranpentu!
Mitä ihmettä on tapahtunut?
- Kuka minun isäni on? - Minä. Kuka väittää muuta?
- Häntä haukuttiin huoranpennuksi. - Esmar on tietenkin isäsi.
Niin. Ja Johanna on äitisi. Ja nämä ovat siskojasi.
Älä välitä muiden lasten puheista. Me pidämme yhtä.
Me olemme perhe, Frans. Ja minä olen isäsi. Onko selvä?
Valitan.
Käy istumaan. Levitä jalat. Nojaudu sitten taaksepäin.
- Tuuliko liikaa? - Ruoki linnut.
- Mitä tapahtui? - Tule.
- Mitä on tapahtunut? - Hän on palannut.
- Kuka? - Ranskalainen kapteenisi.
Mitä mieltä olet siitä? Ehkä se on hyvä uutinen.
Miksi sanot noin?
Näin, miten kosketit häntä, kun tulitte ulos hytistä.
Kosketat niin minuakin. Se katse.
Mitä sinä oikein pelkäät?
Hyvä.
Armand.
Kapteenini.
Rouva Livia. Rouva Marie-Therese, vaimoni.
- Hauska tutustua. - Hauska tutustua.
Miten voin auttaa teitä?
Siitä asti, kun kuulin, että oli syntynyt minua muistuttava poika -
- olen miettinyt, miten hän voi ja millainen hän on.
Haluaisin mielelläni tavata pojan. Voitko auttaa minua?
Saisiko olla jotain juotavaa? Rouva?
Kiitos, mutta riippuu siitä, mitä teillä on.
- Kaikkea. - Todellako?
- Lasillinen Chateau d'Yquemiä? - Tietenkin. Mitä vuosikertaa?
Sitä vuosikertaa, josta rouva itse pitää.
Selvä.
- Odottakaa. Entä miehelleni? - Tiedän, mitä hän haluaa.
Tulen kohta takaisin. Minun pitää puhua Livian kanssa kahden.
- Miksi? Mistä? - Rakas Marie-Therese.
Luota minuun.
Olet vihainen.
Mikset kirjoittanut ja kertonut?
En tiennyt, milloin pääsisin tapaamaan poikaa.
Kun sain tilaisuuden, tajusin, että olisimme perillä ennen kirjettä.
Teistä kahdesta.
- Anteeksi. En halunnut satuttaa sinua. - Mitä luulet hiljaisuuden tehneen?
Kävit monta kertaa vuodessa, ja yhtäkkiä kaikki loppui.
Olin pelkuri. Olen kuitenkin ajatellut sinua joka päivä.
Kiitos vain. Mitä haluat pojasta?
On luonnollista, että isä haluaa tavata poikansa.
Se ei kuulunut sopimukseen.
Enhän edes tiennyt, syntyisikö lasta.
Mitä luulet Esmarin ja Johannan sanovan? Ja kaikkien naapurien.
Jos vanha juoru alkaa taas levitä, he saavat maanomistajan kimppuunsa.
Viivymme kaksi päivää.
Tapaaminen pitää tietenkin järjestää tahdikkaasti.
Tarvitsen siihen sinun apuasi.
Vaimosi odottaa viiniään.
- Mitä te juotte? - Bordeaux'ta.
Armand ja minä juomme aina Bordeaux'ta. Kippis.
Kippis.
Hei, minä olen Frans. Kuka sinä olet?
Livia!
Varo munia.
- Yksi linnuista on melkein kesy. Tule. - Minun pitää puhua vanhemmillesi.
- He ovat täällä. - Meillä on aikuisten asioita.
Minä vien munat. Tulen ihan kohta.
- Kapteeni palasi ja haluaa tavata Fransin. - Mitä hyötyä siitä on?
Ihmiset haluavat joskus selvittää asioita, saada vastauksia saadakseen rauhan.
Eikö hän tajua, mitä se tekee meille?
Hän auttoi meitä. Tuntuisi oudolta evätä niin yksinkertainen pyyntö.
Annetaan hänen tavata Frans.
- Ehkä sinä haluat tavata kapteenin. - En. Pärjäät kyllä yksinäsi.
Tapaamme miehen, joka auttoi meitä vuosia sitten.
Tervehditään kohteliaasti ja jutellaan hänen ja hänen vaimonsa kanssa.
Sitten palataan kotiin. He ovat hienoa väkeä Ranskasta.
Siellä pokkuroidaan enemmän kuin täällä. Näin.
Såmal.
Vaimoni Marie-Therese. Esmar-herra.
Hauska tutustua.
Frans.
Aivan ihastuttava.
- Se meni tosi hyvin. - Esmar.
En tiennytkään, että sinulla on liikeasioita fransmannin kanssa.
Ehkä siksi kastoit pojan Fransiksi.
Mene edeltä.
Älä puutu asioihini.
- Miksi nimeni on Frans? - Onhan sinulla jokin nimi oltava.
Kaikki meni hyvin. Velvollisuus on nyt suoritettu.
Mistä olet huolissasi?
En tiedä. Olen vain.
Tuntuu kuin olisi tyyntä ennen myrskyä.
Huomenna kaikki huolet purjehtivat laivan myötä pois.
- Lupaatko sen? - Lupaan.
Kapteenini.
- Saisinko vielä lasillisen? - Tietenkin.
- Entä vaimo? - Hän nukahti monta tuntia sitten.
- Niinkö? - Niin. Hän nukkuu paljon.
Voi kapteeniparkaa. Elämä on hassua.
- Olemme kuitenkin hyvin onnellisia. - Onneksi olkoon.
Miksi sitten näytät niin onnettomalta?
- Näytänkö? - Kyllä, Armand.
En voinut jäädä tänne. Mietin sitä kyllä. Olisin halunnutkin.
Mutta koko elämäni, koko omaisuuteni, perhe, ystävät... Kaikki on Pariisissa.
Täällä tulee pian kylmä. Mennäänkö minun luokseni?
Vai etkö saa puhua toisten naisten kanssa?
Hyvä on. Livia.
Livia.
Livia. Livia.
- Huomenta. - Mitä kello on?
Ei hätää. Vaimosi nukkuu vielä monta tuntia.
Elämä on lyhyt. Ei ole aikaa olla onneton.
Minä tekisin sinut onnelliseksi. Tiedät sen.
Jää luokseni.
En ole oman kohtaloni herra.
Jos en saa perillistä, perheeni menettää koko omaisuutensa -
- serkkuni perheelle.
- Odottaako vaimosi lastasi? - Hän ei pysty saamaan lapsia.
- No sitten. - Sen takia tulin tänne.
Frans on poikani ja siis perilliseni.
- Pyydän, että autat minua. - Olet hullu.
Jos saan Fransin sinun avullasi mukaani -
- voin erota Marie-Theresestä ja palata hakemaan sinut.
Me kaksi saisimme vihdoinkin olla yhdessä.
- Armand! - Ei hätää.
Hän meni aamukävelylle ja palaa varmasti pian.
- Huomenta. Teetä vai kahvia? - Huomenta. Teetä, kiitos.
Anteeksi, mutta onko jokin hullusti?
Rakastatte Armandia yhä, eikö niin?
En ole tyhmä. Näen sen kyllä.
Hän on kertonut kaiken teistä kahdesta.
Hän on hieno mies.
Ja te...
Olette hyvin kaunis nainen ikäiseksenne.
Ymmärrän, että oli suuri menetys, kun Armand valitsi minut.
Mutta sellaista elämä on. Rakkaus on julmaa.
Armand ja minä olemme hyvin onnellisia.
Kunnioitan sitä, mitä teillä oli.
Sitäkin, että välillänne on yhä... ystävyys.
Ymmärrättekö, mitä tarkoitan?
Älä pelkää. Pyydän, että isä jättää sinut henkiin.
Livia.
Katso, miten kesy se on. Katso silmiä. Aivan kuin se ymmärtäisi, mitä puhumme.
Kuuletko? Sen vanhemmat taitavat kutsua.
- Hän haluaa puhua kanssanne pojastaan. - Frans on meidän poikamme.
Se on totta, tavallaan.
- Johanna synnytti Fransin. - Sitä ei kukaan epäilekään.
Mutta taas juorutaan, ettet ole pojan isä. Såmal pitää siitä huolen.
- Kuka Såmalia kuuntelisi? - Monikin, nyt kun kapteeni on täällä.
Jos Såmal pystyy todistamaan, että kapteeni on Fransin isä, kuten onkin -
- uusi vuokrasopimus ei päde.
Miten Såmal voisi sen todistaa?
Hän haastaa sinut ja kapteenin oikeuteen. Joudutte vannomaan valan.
Fransin pitää näyttäytyä teidän kummankin kanssa.
Sitten tuomari tekee päätöksen.
Pahimmassa tapauksessa menetätte sekä Fransin että sopimuksen.
Mitä kapteeni haluaa sanoa meille?
Frans pääsee Pariisin parhaisiin kouluihin.
Hänestä tulee kapteenin tarvitsema perillinen.
Vastalahjaksi hän ostaa tilanne Såmalilta ja antaa sen teille.
Hän lupaa, että Frans saa hyvän elämän.
Tämä on Fransin tilaisuus rikkaaseen ja turvalliseen elämään.
- Mitä nyt? - Päästä irti.
Mitä on tapahtunut? Frans!
- Haluan puhua kuvernöörin kanssa. - Niin, hän oli meidän puolellamme.
Tämä on aivan eri asia. Hän ei ole tuomari.
Hän tuntee lain.
Ranskalaisella ei voi olla enemmän oikeuksia kuin meikäläisillä.
- Kenen puolella sinä olet, Livia? - Älä enää ikinä kysy tuota.
Muuten menetät parhaan ystäväsi.
- Mitä nyt? - Miksi Frans on niin vihainen?
- Onko hän vihainen? - Hän itki, löi minua ja juoksi tiehensä.
Kun minä näin Fransin, hän oli iloinen. Hän näytti kesyä lintua.
Hän on saanut taas pureman. Linnut eivät kesyynny. Tuletko mukaani?
Anteeksi se, mitä sanoin.
Tiedän, että olet meidän puolellamme.
Livia-rouva. Ja Esmar. Mistä moinen kunnia?
Muistan kuvernöörin sanoneen, että Tanska on isä, johon voimme luottaa.
Johanna ja minä haluaisimme pyytää Tanskalta apua.
Sinähän täriset kauttaaltasi. Mistä on kysymys?
Pojastamme Fransista.
Mitä minä sanoin? Kuvernööri ei voi ohittaa lakia.
Isyyskiista pitää ratkaista oikeudessa.
Se vie meiltä sekä Fransin että sopimuksen.
Voithan tietysti vannoa puhuvasi totta ja valehdella.
Ja pyytää minua ja Johannaa valehtelemaan. Niin tehdään toisinaan.
Jos pyydät, yritämme tietenkin parhaamme.
Mutta pystytkö sinä valehtelemaan?
Frans!
Mitä oikein selität? Eikö isä ole sinun isäsi?
Olet kuitenkin aina minun veljeni.
Hän sanoi: "Lupaan täyden kunnioitukseni."
"Minusta me olemme Fransin kaksi isää, ei enempää eikä vähempää."
"Frans voi tulla käymään, milloin haluaa."
Minun pitää tehdä tämä yhdessä Johannan kanssa.
Viet leipää kuin varas. Miksi teet niin omassa kodissasi?
- Halusin vain maistaa. - Maista sitten ja laita leipä takaisin.
- Leipä on linnuille. - Vasta leivottuko? Oletko seonnut?
Tämä on linnuille. Hemmotteletko sinäkin lintuja Fransin tavoin?
- Onko Frans tuolla ulkona? - Ei.
- Missä hän on? - En tiedä.
- Sanoit, että hän oli vihainen. - Niin.
Tiedätkö miksi?
Kuuliko Frans, mistä me aikuiset puhuimme?
Hän kuuli kaiken.
Voi luoja.
Kaikki järjestyy.
Johanna.
- Johanna. Marie-Therese. - Hauska tutustua.
- Mitä ihmettä? - Johanna!
Frans on karannut kotoa.
Hän seisoi ikkunan ulkopuolella ja kuuli kaiken.
Tule.
Tämä ei ole helppoa äidille.
Miten voit olla rakastunut niin kamalaan ihmiseen?
Hän on hieno mies.
Joka ensin antaa meille pojan ja sitten vie hänet meiltä.
Hän on hirviö. Hän on pahempi kuin Såmal.
Hän tarvitsee itsekin perillisen, eikä vaimo pysty antamaan lasta.
- Kapteeni ei tiennyt sitä silloin. - Hankkikoon toisen vaimon.
- Niin Esmarkin olisi voinut tehdä. - Sinä huijasit meidät tähän.
Kiitos vain, Johanna.
Halusin auttaa teitä toivottomassa tilanteessa.
Kaikista miehistä valitsitte juuri minun kapteenini.
Ja nyt juokset hänen asiallaan. Niinkö aiot saada hänet takaisin?
Lopettakaa.
Joko luovumme Fransista...
...tai sitten luovumme sekä tilasta että Fransista. Mitä me sitten teemme?
Olen väsynyt. Vanha.
En jaksa aloittaa alusta tyhjin käsin.
Frans saa elämän, jollaista emme voi ikinä antaa.
Totuus on se.
Ei, en tule mukaan.
Et välitä vähääkään Fransista.
Hän istuu jossain yksin, surullisena ja viluissaan.
Sinä viis veisaat hänestä. Häpeä!
Ole hyvä ja avaa lipas.
Siinä on Esmarin vuokra kaikista tulevista vuosista kaksinkertaisena.
Kaikki on nyt sinun.
Laskin rahat. Tanska takaa, että summa täsmää.
Vastineeksi tunnustat, että Esmar on Fransin isä -
- ja lupaat olla koskaan haastamatta Esmaria oikeuteen.
Kaikki lukee siinä. Esmar on jo allekirjoittanut paperin.
Kun sinä allekirjoitat sopimuksen, rahat ovat sinun.
Onko Frans niin arvokas? Vai mitä te oikein juonitte?
Se ei kuulu sinulle. Eikä meille se, mitä teet rahoillasi.
Sopimukseen sisältyy vaitiolovelvollisuus.
Paperit jäävät kuvernöörille. Onko asia sovittu?
No niin, Esmar. Kapteeni sitten osti sinulle pojan.
En halua tästedes sekaantua tähän asiaan.
"Loppu salaisuutta."
- Tulen vaunuilla illalla. - Kiitos avusta.
Olkoon Jumala ja Tanska kanssanne. Hyvästi.
- Au ravuir. - Au revoir.
No jotain sinnepäin. Hyvästi.
Näin sen. En ole vihainen. Olen iloinen, että huolehdit veljestäsi.
Te kaksi pidätte aina yhtä. Koko ikänne.
Miten voitte edes harkita Fransin antamista pois?
Olemme suojelleet sinua kuin lasta aivan liian pitkään.
Elämä ei ole aina helppoa.
Sinun on aika tietää, mistä on kysymys.
Tule tänne istumaan.
- Haluan puhua kanssasi. - Onko Frans palannut?
Minä selitän. Mene vain.
Heidän täytyy puhua.
- Mitä nyt? - Äiti kertoi kaiken.
Mitä olet tehnyt?
Näin isosta asiasta ei voi vaieta. Franskin tietää.
Se ei muuta asiaa miksikään. Missä Frans on?
- Mikset taistele hänestä? - Olen tehnyt voitavani.
Tuomioistuimessa olisi sana sanaa vastaan. Voisimme saada oikeutta.
Valheelle rakentuva oikeus ei ole oikeutta.
Frans on isän poika.
Kukaan ei voi moittia, jos valehtelee pelastaakseen perheensä.
Olet lapsi. Et tajua mitään. Tästä asiasta ei enää puhuta.
Asia on päätetty.
Jos petätte Fransin, petätte minutkin.
Jos annatte Fransin pois, minäkin lähden.
- Kuuntele tytärtämme. - Lapsetko tässä perheessä päättävät?
Haluat kai sinäkin pitää perheen koossa?
Miksi täytät minulta salaa lapsen pään haaveilla -
- kun toivoa ei ole?
- Aina on toivoa. - Ei.
Sopimus on allekirjoitettu. Kapteeni odottaa. Missä Frans on?
- Isä on myynyt veljeni. - Missä Frans on?
- Puhunko minä tytölle? - Tule mukaani. He saavat odottaa täällä.
Odottakaa tässä. Kaikki järjestyy.
Käsitämmekö, mitä teemme Esmarille ja Johannalle?
Tiedämme, mitä meidän pitää tehdä itsemme takia. Siksi olemme täällä.
Kyllä, mutta on eri asia päättää jotain Pariisissa -
- kuin tulla sitten Färsaarille tekemään se.
Ei lainkaan. Ne ovat saman asian kaksi puolta.
Päätös ja toteutus.
Sinä ajattelet niin, mutta minä en.
Minä elän tässä hetkessä.
Voimmeko elää tämän asian kanssa? Tekeekö tämä meidät onnellisiksi?
Tässä ei ole kyse onnellisuudesta. Meillä ei ole vaihtoehtoja.
Tuntuu tämä minustakin pahalta, mutta minun on saatava perillinen.
Vai haluatko elää lopun ikääsi köyhyydessä?
Marie-Therese, älä vaaranna tätä tunteilemalla.
Frans! Tule heti ylös.
Frans! Jos et tule heti ylös, tulen hakemaan sinut.
- Älä ole noin ankara. - Poika ei tee päätöksiä vaan minä.
- Frans, tule pois sieltä! - Rauhallisesti nyt.
Ei! Pysy siinä, missä olet. Älä liiku mihinkään.
Älä liiku.
- Käyn hakemassa pojan. - Ei. Sinä et mene hänen luokseen.
Minua hän ei pelkää. Minä menen alas.
- Et ole ikinä astunut kielekkeelle. - Minä menen alas.
Helvetin saatana.
Minullakin on poika.
Hän oli melkein sinun ikäisesi, kun...
Mieheni oli kauppias. Matkustimme yhtenään Ruotsin ja muiden maiden väliä.
Asuimme veneessämme. Kerran jouduimme täällä myrskyyn.
Vene upposi, ja mieheni ja poikani katosivat syvyyksiin.
Eräät kalastajat pelastivat minut. Esmar oli yksi heistä.
Tulin tänne enkä saanut enää omaa perhettä.
Kun Esmar ja Johanna saivat teidät, teistä tuli kuin omia lapsiani.
Sinä olit kuin oma poikani. Pikku kapteenini.
- Autatko sinä minua? - Kyllä. En hylkää sinua ikinä.
Kirjoitan yhtenään ja tulen käymään niin usein kuin voin.
Sinähän sanoit auttavasi minua.
Autan niin kuin voin.
Tässä isäjutussa ei kukaan voi auttaa.
Toivon, että jonain päivänä ymmärrät.
- Joko lähdetään? - Kohta.
Olkaa kiltti.
"Haluan kiittää siitä, että tämä voidaan hoitaa näin rauhallisesti."
"Ymmärrän, että tämä on teille äitinä vaikeaa."
Hän ei pysty saamaan lapsia. joten hän ei voi ikinä ymmärtää.
Hän... Hän kiittää rouvaa siitä -
- että tämä yrittää ymmärtää hänen tunteitaan.
Näen kyllä, ettei hän kiittänyt minua.
- Olkaa hyvä ja kääntäkää oikein. - "Rouvahan ei pysty saamaan lapsia..."
Kuka voi väittää, että rakkauteni on vähempiarvoista?
Teen kaikkeni, että Frans saa luonamme hyvän ja turvallisen elämän.
Frans...
Puhu hänelle.
Hyppää veneeseen.
Frans!
- Jatkakaa. - Armand, tee jotain.
- Frans! Kääntykää. - Tämä loppuu nyt.
Suomennos: Päivi Ahlqvist www.sdimedia.com